Skynd dere... ! Det ligger en død kvinne ute på heia!
De behøver ikke å se på henne igjen.
Mrs Alice Ruber...
Hun har vært død i høyst to timer. Døden må ha inntruffet ved firetiden.
FORSIKRINGSSELSKAPET TROJAN
Hercules Parrot.
Poirot. Form leppene som om De skulle kysse noen.
Jeg håper at De har gode nyheter. Nå har det gått fire måneder.
Dette er nok et av de sjeldne sakene der forsikringsselskapet må...
...bite i det sure eplet.
100 guineas som vanlig?
Forresten, ta en titt på denne.
Sir Horace Blatt ba oss forsikre den til en verdi av 50 000 pund.
Den ser ut til være verdt omtrent...
...38 pund, 7 shilling og 6 pence.
Ja, det er en forfalskning.
Spørsmålet er hvorfor en millionær forsøker et så åpenbart bedrageri.
Han må ha visst at vi ville undersøke stenen.
-Det hele er et mysterium. -Ikke hvis jeg tar meg av det.
Akkurat...
-Vil De påta Dem oppdraget? -De vet at De kan stole på meg.
Jeg skal besøke sir Horace i dag.
Det blir vanskelig. Han er om bord på sin yacht i Sør-Frankrike.
-Holder 200 pund? -Vi sier guineas.
Da blir min forestående ferie enda mer attraktiv.
Jaså...?
Så De stormer inn og anklager meg for bedrageri?
Skulle jeg gjøre noe sånt for en ynkelig edelstens skyld?
-Jeg er god for millioner! -Likevel er stenen verdiløs.
Jeg skal vri nakken av henne...
Hvis De vil betro Dem til meg, vil jeg bli meget beæret.
La gå... For noen måneder siden traff jeg en kvinne i New York.
Hun påsto at hun var forelsket i meg, og forlot teateret hun jobbet ved-
-for å bli med meg hjem og bli min kone. Så jeg kjøpte edelstenen.
Midt ute på havet forlot hun meg for en annen...men beholdt stenen!
Den hadde hun fått med tanke på ekteskap.
100 000 dollar er vel mye for litt moro til sjøs.
-Kjærligheten har ingen pris. -Denne var faen meg for høy!
Da jeg ba om å få igjen stenen, prøvde hun å vri seg unna,-
-men da jeg til slutt fikk den, hadde hun kopiert stenen!
-Det er nok den eneste forklaringen. -Hun lurer ikke meg.
Jeg vet tilfeldigvis at hun ferierer på Daphnes sted akkurat nå.
-Jeg skal jammen vise henne! -Daphnes sted...?
Daphne Castle!
Hun var kongens elskerinne lenge.
Da han senere traff dronningen, fikk Daphne et av hans gamle slott-
-og gjorde det om til et luksushotell der sosieteten kan beundre hverandre.
Det er best at De blir med. Vi reiser i kveld.
Dessverre... jeg har lidd av sjøsyke helt siden jeg var liten gutt.
Jeg måtte samle mot for å tørre å komme hit.
Jeg tar toget, så møtes vi der.
Mes compliments à M Jerome.
-En konjakk, takk. -Båten går jo klokken elleve!
-Send koffertene ned så lenge. -Skal jeg alltid ordne alt?
M Poirot, billettene Deres til nattoget kan hentes i resepsjonen.
Jeg må gå. Jeg må ikke komme for sent til den forbannede båten.
Så dyster du ser ut, Rex.
-Du betaler jo for å ha det moro. -Jeg er klar over det.
Vil du bytte hotellregningen min mot en knallartikkel i The New Yorker?
Noe om din nye rolle som hotelleier.
-Jeg trenger ikke PR, bare penger. -Helt enig.
-Jeg må hilse på Gardeners. -De er like vulgære som vanlig.
God morgen! Er alt topp?
Dusjen er jo ikke helt som den jeg er vant til hjemme i New York.
-Vi er jo ved Adriaterhavet. -Vi må være glade for at det er dusj.
Da Odells kusine var i Jugoslavia, måtte de vaske seg i et skur.
-Ikke sant? -Det var tanten min.
Det var kusinen din!
Det var faktisk to skur - ett for gjestene og ett for personalet.
Båt i sikte! Slå inntrengerne tilbake!
Det er nok Arlena.
-Arlena Stuart...? -Marshall. Hun har giftet seg igjen.
Kommer hun hit? Så fantastisk! Nå er ferien reddet!
Så Dere det siste showet hennes?
Vi produserte det.
Herregud, så dumt av meg... !
Hoppet ikke hun av etter noen uker - midt i en garantert suksess?
Det vet De veldig godt.
-Fikk hun problemer med helsen? -Hun ble rammet av gullfeber!
-Og da lettet hun anker? -Veldig festlig...
Hvis det er Arlena, så må hun ha fått ny klesstil.
Det må være Patrick og Christine Redfern... Dere må unnskylde meg.
Det må ha svidd i lommeboka å måtte legge ned en sånn suksess.
-Har dere noen kommentarer? -Gå og lek et annet sted.
Er man slem fordi man mangler humor?
Det er jeg som er Daphne. Velkommen hit til øya.
Her får vi det sikkert hyggelig.
Forhåpentligvis også litt lettsindig...
-Lettsindig...? -Ferien er til for å flørte!
Skal vi ta en spasertur?
Du vet at jeg har hodepine, og bagasjen er ikke pakket ut.
Andreas kan vise dere til rommet.
Etter to dager på den holken burde du ta litt mer hensyn!
Tusen takk for tre timers rent og skjært helvete!
Støtdempere har blitt brukt på motorkjøretøyer i mer enn 30 år.
Forsiktig!
Gjør noe, Linda!
Stopp dem!
-Rene marerittet... -Vi er snart fremme nå.
For en reise... !
Er ikke det den absurde lille mannen vi så på stasjonen i Tirana?
Vi skal også ut til øya. Kenneth Marshall...min hustru Arlena.
-Hercule Poirot. -Min stedatter Linda.
Stå ikke bare der og glo. Kom hit og hils på M Poirot!
-Var Deres reise like forferdelig? -Jeg bekymrer meg mest for sjøen...
Nå kommer de til å kreve dobbel betaling på hjemveien.
Båtturen tar bare 20 minutter, og det er den vel verdt.
-Har De vært her før? -For tre år siden.
Etter at min første kone døde.
-Milde makter! -Det er bare middagssalutten.
Den avfyres daglig til minne om Kosovo Metojivas seier i 1193.
En håndfull kavalerister holdt stand mot 50 000 bosniske fanatikere.
Deres eneste militære seier noensinne.
En seier for mye.
Arlena, jeg elsker deg!
Det var jo verre enn drosjen.
-Hva skjer hvis hun sier nei? -Da blir vi ruinert.
-Vi er jo avhengige av hennes navn. -Å være avhengig av en sånn hurpe!
Velkommen til øya!
Så fint å se deg igjen, Kenneth!
-Det må være to år siden sist. -Det er faktisk tre.
-Du har visst ikke møtt Linda? -Nei.
-Og du kjenner vel ikke Arlena? -Jo da...
Vi har alt gått en runde eller to.
Hallo, Daphne.
Det er mange år siden sist.
-Iallfall en stund. -Mange år...
Vi var med i samme show.
Alt den gangen var det hun som fikk opp beina høyest av oss alle.
Og lettest sprikte med dem...
Tenk at den "pittoreske vertshus- vertinnen" du nevnte var Daphne!
Vi skal nok gå opp på rommet. Det har vært en lang reise.
Andreas!
Hvis dere mangler folk, kan Kenneth ta koffertene.
De blir snart båret opp. Drinker serveres klokken åtte.
Nå må du hvile deg lenge og godt, Arlena.
De må være sir Horaces venn. Skriv Dem inn, vær så snill.
-Den berømte Hercule Poirot? -De er altfor elskverdig.
Mine gjester har for mange svin på skogen til å leke Deres leker.
Det er overhodet ikke min hensikt.
Jeg vil bare ha en flink tjener, en kopp mintte klokken åtte presis,-
-og selvfølgelig litt bivoks til skoene. Det er det hele.
-Gilbert trenger en suksess i år. -Jeg vet ikke hva som går av dem.
-Nå har Millers alt gått for langt. -Kitty er en veldig god venn av meg.
-Myra kjenner Kitty veldig godt. -Jeg fortalte det nettopp.
En drink? Vil de ha "White Lady", "Sidecar", eller "Mainbrace"?
Jeg tar gjerne litt Creme de cassis eller Sirop de banane...
Bananlikør.
Jeg er visst sist.
Ta en pølsebit. Du er vel utsultet etter å ha ventet så lenge der oppe.
Christine og Patrick Redfern.
-Arlena! -Min yndlingsprimadonna!
Odell og Myra!
-Hva i all verden gjør dere her? -Vi har en kjemperolle til deg.
Vi måtte bare dra hit for å treffe deg personlig.
Snilt, men jeg har trukket meg tilbake. Her er mitt nye publikum.
Du vil forandre mening. Keeler vil gjøre hva som helst for rollen.
Kern har skrevet fantastisk musikk!
-Elskede, Arlena! -Hallo, Rex.
-Jeg må få snakke med deg. -Det må nok vente, vennen min.
Skål.
Hvordan har din vakre mor det i dag?
Hun er verken vakker eller min mor.
Har du ikke lært at unge damer ikke skal furte?
Nei, men jeg unngår underlige menn.
God morgen.
Det blir visst varmt i dag.
Hun er i god form.
Hvor mye kostet det egentlig å bestride den falske sykemeldingen?
20 000 dollar.
-For en fantastisk badedrakt! -Du kan få den.
Jeg har noe viktig å si deg.
-Alene... -Du hørte ham, Linda.
Har du lest boken min om deg?
-Jeg leste den fra perm til perm! -Kunne tenke meg det!
Du har funnet ut hvor jeg ble født...og når...
I Tooting Bec ved århundreskiftet.
Og så avslører du hvordan jeg fikk min første rolle.
-Hvordan fant du ut det? -Jeg bestakk hans kone.
Ungdommen... Men jeg har lagt det bak meg, så det blir ingen bok.
Men du lovet jo... Jeg må bare få din godkjennelse!
Jeg vil ikke bli gjort til latter for at du skal få kle deg ut.
Men kjære deg. Du må!
Glem det. Jeg skriver ikke under den godkjennelsen!
Dette skal du få angre på. Det er et løfte.
God morgen, mrs Marshall. God morgen, mr Brewster.
-Er du her for å spionere, eller? -Jeg ville bare prate litt.
-Jeg kjeder meg. -Gå og lek litt med manetene.
Hun løper som en halt dromedar.
Merr!
De er visst ikke så glad i å sole Dem?
Jeg blir bare illrød og får huden full av blemmer.
-Ikke som mannen Deres? -Nei, han tåler solen godt.
Han synes vel at jeg er en tulling.
Jeg pleier heller ikke å sole meg, men jeg er langt fra en...
...tulling.
Sir Horace ringte nettopp.
-Piffelventilene hans er ødelagt. -Det er ingenting som heter det.
Jeg hørte ikke så nøye etter. Han kommer ikke før i morgen.
Skal du bade? Vannet er så varmt at hummerne koker seg selv.
Vi skulle jo gå en tur, pappa.
Patrick, blir du ikke sliten av å ro?
Og nå i morges klaget han igjen... !
Hvis han vil ha sement og skopuss til frokost, så bare gi ham det!
Belgieren må betale for det uansett.
Med renter!
Beklager. Patrick insisterte på å få ro meg rundt øya.
-Han er helt ferdig. -Det tviler jeg ikke på...
Du hadde jo ikke tålt solen.
-Her er manuset jeg lovet deg. -Jeg har jo sluttet med teater.
Nå lever jeg bare for disse to.
-Hva heter stykket forresten? -"Det er bare ikke rett og riktig".
-Det gjør ingenting. -Unnskyld meg.
Ikke gå.
Så dumt av meg.
Jeg skulle ønske at jeg kunne skjule mine følelser bedre.
Det er vanskelig for kvinner.
Vet De hva jeg hater mest her? Medlidenheten. Jeg tåler det ikke!
Alle her synes visst synd på meg. Jeg ser det på dem.
"Stakkar. Det hun må gå igjennom med den fæle mannen sin."
"Hvis hun bare tok igjen litt..."
Får jeg lov til å si Dem noe?
Kvinner som Arlena er ingenting å bry seg om. De varer ikke lenge.
For å tas på alvor må kvinner være snille eller intelligente.
Tror De virkelig at menn bryr seg om sånne egenskaper?
Ja da! Deres mann elsker Dem.
Jeg vet det.
Skal vi gå en liten tur?
Skulle ønske jeg kunne ligge sånn i solen.
De ligger som lik på likhuset.
De er ikke mennesker lenger. Bare kjøttbiter som skal grilles.
Unnskyld, jeg har høydeskrekk. Jeg tåler ikke høyder.
Jeg skal prøve å ha det fint her.
Det er så fredelig, så fjernt fra all vold og alle bekymringer.
Det er riktig. Himmelen er blå, og det er strålende solskinn.
Men De glemmer at ondskapen er til stede overalt.
-Du kommer for sent til middag. -Jeg vet det.
-Jeg står bare og tenker. -På Arlena?
Det hjelper vel ikke å si at du har deg selv å takke?
-"Som man reder ligger man"...? -Enda verre!
-Stakkars deg. -Jeg klarer meg nok.
Men gjør Linda det? Hun lar jo aldri jenta være i fred!
Jeg vet det. Det verste er at Linda er som sin mor og tar det hardt.
Gjør noe med det, da. Skill deg. Folk gjør det hele tiden.
-Noen har det nesten som yrke. -Arlena liker bare å flørte.
-Det betyr jo ingenting. -Du må være blind!
Hvem søren tror du det var som booket inn Patrick Redfern her?
Du mener vel ikke...?
Dessverre gjør jeg det.
Men sånn er det. Jeg liker ikke korte ekteskap og raske skilsmisser.
Arlena er min kone. Punktum.
Til døden skiller dere?
Akkurat.
Jeg forstår...
Nå...?
Jeg kunne ha drept den sugga!
-Hva faen skal vi gjøre nå da? -Slapp av! Jeg finner nok på noe.
Min helt! Hvis du i det minste var mann, kunne jeg tatt ut skilsmisse.
Nå må du skynde deg litt.
-Jeg snakket litt med Daphne. -Dere trives visst godt sammen.
-Hun er hyggelig -Ja da...til å være hotelleier.
Og du har funnet tonen med Redfern?
-Han er hyggelig. -Ja da...til å være gigolo.
Du likte ham godt da dere møttes i London.
-Jeg har aldri sett ham før. -Jeg var sikker på at du var der.
Du var vel borte da. Uansett, han er bare tilfeldigvis gjest her.
Han er bare tilfeldigvis gjest her fordi du tilfeldigvis booket ham inn.
Den hurpa!
-Det er ingenting å diskutere! -Lett for deg å si!
Bare jeg ser på en vakker kvinne, tror du at vi har et forhold!
Hvorfor lar du meg da være alene her, slik at alle kan le av meg?
-Vi er bare venner. -Det tror jeg ikke på.
-Kan vi ikke reise hjem? -Aldri. Vi blir her!
Jeg ser fram til en hyggelig, liten prat, Patrick.
Den er fantastisk!
-Sånn ja. Gå og legg deg nå, Linda. -Vi er faktisk på ferie.
Pell deg vekk, Askepott.
Er hun ikke fantastisk?
Mademoiselle!
Abrakadabra!
Jeg vet hva du gjorde. Egget ligger i brystlommma.
Jeg er faktisk ikke fem år!
-Har du badet? -Hva tror du?
Du trenger vel ikke å være nebbete bare fordi du la deg tidlig i går?
Jeg pleier å gjemme det bak øret.
Der er du! Jeg ville høre om du ville bli med ut og tegne litt.
Vi ses nede om ti minutter.
Monsieur Poirot...som bestilt!
-Kan De hjelpe meg med denne? -Trenger De hjelp?
-Som å sjøsette en seilskute. -Og uten champagne.
Tusen takk.
Ikke fortell De andre hvor jeg er. Alle følger visst etter meg.
Noen mer enn andre selvfølgelig, men jeg vil være alene.
Nyt badet!
Hun har visst ingen bekymringer!
-Det skal jeg ta meg av. -Du kan jo ikke ta deg av noe!
Jeg har en idé...
Min kusine tenkte så lenge på sin idé at hun havnet på likhuset til slutt!
Odell!
Hvorfor sånn hast?
-Har du spist frokost? -Litt ristet brød...
Fy! Andreas som anstrenger seg for å servere en engelsk frokost,-
-og så spiser du bare ristet brød.
Jeg var ikke sulten.
Hva er i veien?
-Er det Arlena? -Hun er grusom!
Ikke bry deg om henne.
-Alt sånt løser seg til slutt. -Hvis man gjør noe med det, ja.
Blir du med på en tur?
-Jeg har lovet å bli med Christine. -Fint at du har fått venner.
God morgen, Kenneth.
Det har kommet et brev til deg.
Siden datteren din avslo, kanskje du vil bli med på tur?
Det hadde vært hyggelig, men jeg må svare på dette straks.
Uflaks... Men halv ett slipper du ikke unna, da blir det tennis.
-Du har vel ikke sett moren din? -Gudskjelov ikke.
Gjør det rent, da! Ikke bare stå der og heng.
Så av sted...
-For et...fargerikt antrekk! -Hyggelig at De liker det.
Linda blir med meg og tegner, men jeg lover å passe på henne.
Ha det hyggelig.
Har De badet?
-Så De meg? -Nei.
Klart jeg har badet - kaldt vann stimulerer hjernecellene.
De har ikke sett noe til min kone?
Madame Marshall...?
-Er hun alt oppe? -Hun var ikke på rommet.
De har vel ikke sett Redfern heller?
De forhaster Dem visst.
God morgen, mine herrer.
-Hva pleier De å tegne, mrs Redfern? -Du kan si Christine.
Skal du ta en liten båttur?
-Får jeg bli med? -Tja...
Hvor mye er klokken?
-Fem på tolv. -Jeg skal jo spille tennis halv ett!
-For en stilig båt! -Den tilhører sir Horace Blatt.
Vi var om bord en gang...tror jeg.
Se!
-Hvem kan det være? -Det vet du veldig godt.
-Kan ikke du ta med båten tilbake? -Jeg kan da ikke kjøre denne!
-Alt du trenger å gjøre, er å styre. -Ålreit, men ikke bland meg inn.
Snilt av deg.
Bø!
Du må våkne!
Herregud!
-Hva er det? -Hun er død!
Drept! Kvalt!
Det er ikke mulig...
-Vi må hente hjelp! -Vent her så lenge.
-Det kan jeg ikke! -Nei, morderen kan fortsatt være her.
-Kan du komme deg til hotellet? -Bare barnemat.
Madame Marshall ble kvalt, det viser merkene på halsen.
Det er innlysende.
Vi må hente politiet og la en lege avgjøre når hun døde.
Har De møtt en lege herfra?
De er bare egnet til å avgjøre om en okse kan trekke en kjerre.
Får jeg snakke litt med Dem?
De er jo kjent for å være både diskré og ridderlig.
De blir betrodd statshemmeligheter-
-og kommer til unnsetning hvis en kvinne skulle være i nød.
Nå ber jeg Dem på mine bare knær.
Kan vi ikke ha en privat etterforskning? Mord er problematisk.
At en berømt skuespiller ble drept her, vil ruinere meg!
Dessverre er det uunngåelig at dette havner i offentlighetens lys.
Selvfølgelig. Etter hvert...når det kan offentliggjøres på riktig måte.
Men hva ville folk si hvis det blir kjent at De var her før politiet,-
-men ikke løste saken.
Både Deres og mitt rykte står på spill.
-Luktet det råttent der inne? -Der var bare en lett bris fra havet.
Så poetisk De er!
-De er Frankrike personifisert. -Snarere Belgia...
-Så dum jeg er! Kan De tilgi meg? -Når den tiden kommer.
Nå? Stiller De Deres store intellekt til en stakkars kvinnes disposisjon?
Løser De mysteriet med Deres velkjente skarphet...og diskresjon?
Jeg må foreta en liten etterforskning før jeg kan svare på det spørsmålet.
Monsieur Redfern, når oppdaget De den døde?
Nøyaktig klokken tolv. De hadde nettopp skutt salutten.
Mrs Gardener hentet hjelp, og jeg har ikke rørt noe.
Siden jeg hjalp madam Marshall å komme av gårde...tjue over ti,-
-må hun ha blitt drept mellom klokken halv elleve og klokken tolv.
Det er jo strålende!
En lege kan bare fastslå når hun døde og hvordan - og det vet jeg alt.
Vi trenger ikke en lege.
Det er en fryktelig tragedie.
Hun var litt lett på tråden, men noe sånt fortjente hun ikke.
Som De forstår, var det henne det dreide seg om.
-Jeg mistenkte nesten det. -Det skjønner jeg faen meg godt.
Jeg må komme meg av gårde.
Jeg vil ikke forstyrre hennes nye mann i sorgen.
-De rakk ikke å treffe Arlena? -Nei, jeg kom jo nettopp!
I så fall lurer jeg på noe.
Den uekte diamanten. Den De viste meg...
Hvordan har det seg at den lå nede på stranden like ved den døde?
Jeg blir nok aldri en flink morder, slik jeg etterlater spor overalt...
Jeg tilstår.
At jeg traff henne, altså.
Da vi var på vei hit, fikk jeg øye på henne der hun padlet rundt.
Jeg rodde inn til stranden.
Heller det enn å begynne å krangle med henne foran mannen hennes.
Vi havnet i tottene på hverandre, men hun lovet å ordne det i kveld.
-Sa hun hvor diamanten var? -Nei!
Hvis det er greit, vil jeg gjerne skifte nå. Det er litt kjølig.
Jeg var glad i Arlena, som De vet.
Det er mulig, men det har skjedd at menn har drept de kvinnene-
-som har gjort det umulig for dem å gå tilbake til konene de elsker.
Det er ikke tilfelle! Jeg kunne slått opp når som helst.
Forresten så De jo at jeg dro på båttur med mrs Gardener.
Det virker som om jeg er Deres alibi.
De kan skifte nå.
Så han har løpt etter Arlena? Jeg klandrer ham ikke.
Dessverre må jeg påstå at De var forbannet på madame Arlena,-
-og dro hit for å få tilbake diamanten.
Da hun lo Dem opp i ansiktet, ble De rasende og kvalte henne.
Det er noe jævla sludder!
Dessverre hørte jeg selv Dem si at De ville vri halsen av henne.
Det var jo bare noe jeg sa!
Jeg sa bare til henne at jeg ikke lot meg lure og kastet glassbiten!
Hadde jeg drept henne, ville besetningen ha sett det.
De går ikke glipp av et sånt syn. Spør dem selv!
I alle fall ber jeg Dem om ikke å forlate øya.
Som De vil. Men var jeg Dem, ville jeg konsentrert meg om mannen.
De pleier å være nyttige når det gjelder sånne som Arlena.
De beklager altså sorgen,-
-samtidig som De anklager meg for å ha drept min egen kone?
Jeg er lettere å hanskes med enn det lokale politiet.
Derfor lurer jeg på hvor De var mellom klokken elleve og tolv i dag.
-Jeg satt her og skrev brev. -Det var merkelig...
Da jeg gikk forbi her klokken kvart over elleve,-
-hørte jeg ikke en lyd.
Man må faktisk tenke av og til.
Her er det jeg skrev. Som De ser må det ha tatt minst én time å skrive.
De kan ha skrevet brevet i går. Ikke noe beviser at De skrev det i dag.
Jeg hørte tilfeldigvis... Jeg har beviset De trenger.
Jeg pleier å ha en liten gjennomgang med personalet én gang i uka.
For å sette litt fart på dem.
Før personalmøtet, halv tolv i dag, gikk jeg opp hit for å vaske meg.
Da så jeg at Kenneth jobbet.
Men De kan ikke se skrivebordet fra døra.
Jeg...så ham i speilet.
Å, i speilet!
Du skriver virkelig fort. Du er rene virtuosen på skrivemaskin.
Hvor mange fingrer ser De?
Tre.
Og nå...?
De gjemmer Dem, jo.
Man ser ikke den som sitter her. Jeg gjemmer meg ikke, men De lyver.
Kan det tenkes at De også lyver, Monsieur Marshall?
Det er åpenbart at dette er svaret på et brev fra min megler-
-som jeg fikk halv elleve i dag.
Det er derfor like åpenbart at det ble skrevet på angitt tidspunkt!
Etter alt å dømme...
Så gjelder det den turen opp til fyret, madame.
-Var De alene? -Ja.
Jeg antar at De fikk forbi den viken der Arlena ble drept?
Ja. Jeg så at Arlena solte seg.
De må ha gått samme vei tilbake.
De kan ha gått ned til stranden, drept Arlena Marshall-
-og likevel kommet tidsnok til møtet!
Prat! Skulle jeg drepe henne bare fordi hun hadde mer suksess enn meg?
Nei...men det er visse bånd mellom Dem og monsieur Marshall.
Hvorfor skulle De ellers prøve å beskytte ham?
-Kanskje det...men hva så? -I så fall var madame Arlena i veien.
Så typisk fransk...belgisk...å straks mistenke et pasjonsdrama.
Men nå er De på villspor.
Jeg vet nemlig hvem morderen er.
Sir Horace Blatt.
På vei tilbake fra fyret så jeg hvordan han skrek og sto i der nede.
-Jeg har aldri sett en så sint fyr. -Hvorfor fortalte De ikke det før?
Vi er gamle kjente...og jeg visste jo ikke at De ville anklage oss.
-De burde forhøre ham. -Det har jeg alt gjort.
Hans besetning så dem hele tiden.
Men fordi Deres og hans opplysninger stemmer, har De skaffet Dem et alibi.
Der satte jeg deg nesten i klistret.
-Jeg ville bare hjelpe deg. -Jeg vet det. Jeg tilgir deg.
Ikke et ord til! Hvis du ikke flørtet med henne, ville du ikke vært der!
Madame!
-Kan jeg stille Dem noen spørsmål? -Vi hadde ikke noe med dette å gjøre.
-De elsket visst neppe Arlena. -Kanskje ikke,-
-men jeg prøvde å få med meg Linda ut for å tegne litt.
Vi møttes da hun hadde badet, og så var vi ute hele formiddagen.
-De kan jo spørre henne selv! -Ro Dem ned, madame.
Tenk nøye etter nå.
-Når gikk De hjem i formiddag? -Klokken 12. Jeg skulle spille tennis.
-Hadde De klokke? -Nei.
Hvordan visste De da at den var 12?
Jeg var oppe på klippen-
-da jeg hørte salutten de skyter klokken tolv hver dag.
Hva gjorde De etterpå?
Fordi jeg var sent ute, løp jeg straks opp og skiftet.
Så løp jeg ned til mr Marshall, mrs Castle og mr Gardener.
Unnskyld at jeg er sen. Jeg glemte helt tiden.
Det er bare fire minutter. Dessverre må De nok spille med meg.
Så fikk vi høre om Arlena...
Det er grusomt, men likevel føler jeg meg...
Lettet? Det forstår jeg godt.
Er det ikke noe annet De vil spørre om?
Ikke for øyeblikket.
Kom inn.
Beklager om jeg forstyrrer i sorgen...
Sorgen...? Hvorfor skulle jeg sørge over Arlena?
-Hatet De henne så mye? -Jeg er glad for at hun er død.
Hun var jævlig mot meg og pappa!
Kan jeg spørre hvor du har vært i dag?
Christine Redfern ba meg bli med. Hun ville tegne noen dumme klipper.
-Gjorde hun det? -Ja. Hun satt der i sin store hatt.
Hun får visst blemmer hvis hun soler seg.
Jeg fikk dette.
-Ikke dårlig. -Nei, det er jo uten tvil...
... klipper.
-Når gikk hun derfra? -Fem på tolv. Hun spurte meg.
Hvor mye er klokken?
-Fem på tolv. -Jeg skal jo spille tennis halv ett!
Hun fikk det veldig travelt, og løp mot hotellet.
-Vil du ha dette? -Takk! Vi ses senere.
Jeg hadde kommet halveis ut i vannet da hun plutselig ropte på meg.
Jeg hadde glemt å ta på badehetta.
-Så du noen andre da du badet? -Nei.
Bare Christine som vinket.
Slutt å stille alle disse spørsmålene om Christine.
Verken hun eller jeg kan ha gjort det. Snakk heller med Rex Brewster.
-Han hatet Arlena. -Han som beundret henne sånn?
Han har skrevet en bok om henne, som hun ikke tillot ham å publisere.
-Hvordan vet du alt dette? -Jeg hørte dem krangle om det i går.
Han får neppe utgitt den hvis han blir hengt for mord!
Og nå pusser du slik at det skinner av bestikket!
-Vet De hvor monsieur Brewster er? -Han gikk visst ut i hagen.
Men det er ikke ham De skal ha tak i. De bør lete etter kvinnen.
Jeg har funnet ut alt sammen.
Hvis Horace Blatt, Kenneth Marshall og jeg er uskyldige,-
-i likhet med Patrick Redfern og Myra Gardener,-
-så gjenstår bare lille, frøken surprupp.
En sjalu hustru, Christine Redfern.
Hun er ikke så veik - kvinner kan slåss som tigerinner for sine menn.
Og hvordan har hun gjort det?
Hun slo vel Arlena bevisstløs med noe før hun klemte til på carot...
-På halsarterien, ja. -Det står i alle kriminalbøker.
En dag leste jeg at en elleveåring hadde gjort noe liknende i Ungarn.
Hun brukte en nøtteknekker!
-Kanskje det mangler en... -Det var ingen nøtteknekkermerker.
Dessuten har madame Christine fått alibi av mademoiselle Linda.
Og vice versa.
Så irriterende...
"I den...
...brennende...
...middagssolen ved Adriaterhavet...
...lå den døde utstrakt på ryggen."
"Som død lå hun ironisk nok i den stillingen hun oftest lå i."
Det er jo fantastisk!
Jaha...så nå skal De altså spørre meg ut om stakkars Arlena.
Jeg er selvfølgelig knust.
Hun var så utrolig morsom og sjenerøs.
Men ikke så sjenerøs at De fikk publisert manuskriptet Deres.
-Hvem har sagt det? -Det spiller ingen rolle.
Men nå kan De gi ut snusket Deres og innkassere pengene.
Sånn sett tjener jeg jo på det,-
-men tapet av en så strålende artist-
-overstiger det jeg eventuelt ville vinne på det.
Hun døde mellom halv tolv og tolv. Hvor var De i det tidsrommet?
Jeg var ute i en trampebåt.
-Hvor da? -Har ingen anelse.
-Jeg hadde ikke draft med meg. -Veldig morsomt!
Uansett-
-kan De ha sett sir Horace dra og kommet Dem inn til stranden,-
-der De fant den uvitende, sovende Arlena...og kvalte henne!
Det tar to timer å tråkke en båt rundt øya til Gull Bay,-
-og akkurat da de skjøt sin elendige middagssalutt, kom jeg dit.
Linda badet - jeg kjørte nesten på henne der hun plasket rundt.
Så De henne bade der klokken tolv?
Ja. Jeg ba henne hjelpe meg å tråkke tilbake, men hun nektet blankt.
Hva vil De?
-Hva? -Hjelp meg å tråkke tilbake!
-Jeg er helt ferdig. -Aldri i livet!
Så De forstår sikkert at jeg umulig kan ha drept Arlena.
Vil De finne morderen, skal De finne ut hvem som prøvde å drepe meg.
Drepe Dem...? Hva mener De?
Da jeg hadde blitt latt i stikken av Linda, tråkket jeg videre.
Ti minutter senere dumpet en flaske ned i vannet rett ved siden av meg.
Den traff meg nesten, men da jeg så opp, så jeg ingen der.
Gratulerer med livlig fantasi.
Jeg tenker på Deres oppdiktede besøk i Gull Bay klokken tolv.
-Hva mener De med oppdiktet? -Mlle Linda hadde ikke sett noen der.
Den lille fjolla... !
Jeg vet at hun hater meg fordi jeg beundret Arlena, men å lyve... !
Linda!
Vent litt!
Fortell ham at jeg var sammen med deg i Gull Cove i morges.
-Det var du ikke. -Din lille løgnhals... !
Si nå at du så meg på trampebåten, og at du nektet å hjelpe meg!
Si det!
Si at hun skal fortelle sannheten!
Så du noe til mr Brewster da du badet ved Gull Cove i morges?
-Jeg gjorde vel det, da... -Du må ikke lyve.
-Folk kan få trøbbel. -Folk kan faen meg bli hengt!
Det var vel hensikten med det?
Unnskyld!
Jeg ber om unnskyldning. Jeg godtar Deres alibi.
Meget sjantilt av Dem, mr P.
Jeg er ikke like heldig som min kone - jeg mangler helt alibi.
Jeg satt der på benken og leste mellom elleve og kvart over tolv.
Jeg forstår godt at når et mord begås i Deres lille verden,-
-så har alle et vanntett alibi.
Men i min verden, som jeg for øvrig deler med millioner andre uskyldige,-
-er folk merkelig nok ikke forut- seende nok til å skaffe seg alibi-
-når det begås et mord som de ikke vet noe om.
Jeg satt ganske enkelt og leste en bok,-
-uten at noen gikk forbi og noterte klokkeslettet på lommeuret sitt.
Kort sagt mangler jeg enhver form for alibi.
Jeg kan ha klatret opp på den toppen som en fjellgeit,-
-og stormet ned alle de berømte trappetrinnene-
-for så å ha krøpet fram og kvalt Arlena med mine sterke hender,-
-men dessverre gjorde jeg ikke det.
Jeg har altså et skikkelig fett motiv og ikke noe alibi.
Neste spørsmål.
Hva gjorde De etter at De hadde sittet her uten å bli observert?
Jeg gikk opp på rommet og skiftet til tennisen.
Jeg ringte forgjeves på personalet.
Hvor de egentlig oppholder seg, er noe å bite i for Dem.
Det var ikke noe vann i krana.
Jeg hørte noen ta seg et realt bad i et av rommene litt lenger bort.
Iallfall skiftet jeg-
-og innfant meg på tennisbanen nøyaktig klokken halv ett.
Daphne og Marshall var alt der. Mrs Redfern kom noen minutter senere.
Dermed er forsvaret ferdig med sin utredning.
De prøver å spøke det bort, men har man ikke noe alibi...
...så har man det ikke.
Den er her inne. Jeg har løst saken med hjelp av den.
Glem kvinnen, det handler om frukten - bare Rex kan ha gjort det.
Halv tolv var Arlena i live da sir Horace forlot henne.
Både Myra, Patrick, Linda, Christine, Kenneth og jeg selv har alibi.
Det må være vår lille skribent!
Jeg vet dessuten hvordan han gjorde det.
Jeg leste om en kvinne i Malaysia som ble druknet av en kjempeål.
Hun ble dratt ned på havets bunn med dens tenner begravd i halsen.
Det var da jeg skjønte det.
Rex lurte på henne i vannet,-
-og da hun dukket opp på sin trampebåt, dro han henne ned...
Det eneste problemet er at hun verken ble druknet eller "ihjelgnagd".
Og enda mer ødeleggende for Deres teori er-
-at monsieur Brewster befant seg ved Gull Cove klokken tolv.
Han kan umulig ha tråkket dit fra Ladder Bay på en halv time.
Så irriterende...
Hvem skulle ellers ha gjort det? Alle har jo alibi.
Ikke monsieur Gardener. Noe han tydeligvis er stolt av.
Men han har det, kjære.
Halv tolv ga jeg personalet ukens vanlige oppstrammer.
Jeg poengterte spesielt-
-det meningsløse i å lage curry- rettene for sterke til å spises.
Jeg så Odell sitte og lese der ute.
Han satt der under hele møtet. Det er jeg helt sikker på.
-Hva har jeg sagt nå, da? -De har sagt ganske mye.
Nå forstår jeg...
De mener at ingen har gjort det.
Men likevel har vi et lik, madame.
-Rigoletto! -Verdi... Quelle élégance!
Hadde Guiseppe Verdi vært engelsk, hadde han hett Joe Green.
Jeg antar det.
Som latinlærer fikk jeg elevene til å le av det.
Man ler av hva som helst for å slippe latin en liten stund.
Unnskyld at jeg forstyrrer drinken, men jeg har to viktige spørsmål.
For det første: Var det noen her som kastet en flaske i havet i morges?
For det andre: Tok noen av dere en dusj kvart over tolv i dag?
Det var da merkelig...
En dusj som ingen sier de har tatt, og en flaske som flyr av seg selv.
Joe Green... Det var faktisk ganske morsomt, tross alt.
-Var det godt i vannet? -Iskaldt. Jeg prøver å bli varm.
Hun minner om den politikvinnen som akkurat har fanget en tyv.
Hun jaktet på ham nedover hele gata før hun klarte å få tak i pungen!
-Det var ikke det minste morsomt. -Unnskyld...
Derimot er det ikke særlig moro å måtte vente på vår kjære detektiv.
Siden De verken har funnet morderen eller diamanten, reiser jeg nå.
Gardeners og Redferns reiser de også. Dette er jo rene likhuset.
Ikke noe er som en god natts søvn for å få fart på hjernecellene.
Be alle om å innfinne seg i salongen etter frokost.
Da vil alt bli avslørt.
-Har De løst det? -Gi oss noen spor.
Tenk på badehetten, dusjen, flasken,-
-armbåndsuret, diamanten, salutten, en bris fra havet og klippens høyde.
Med hjelp av dette bør dere løse det.
Vi møtes igjen om en time. Nå skal jeg spise egget mitt.
Han er helt ufordragelig!
Han prater bare tull hele tiden.
Mine damer og herrer.
Jeg har bedt alle om å møte meg her-
-fordi jeg nå har klart å finne ut hvem som drepte madame Marshall.
Svaret vil ikke overraske noen.
Sitter alle godt?
Morderen også?
Det er en uvanlig forbrytelse, fordi det virker som ingen kan ha gjort det.
Den ble begått mellom halv tolv og tolv.
Likevel har alle alibi for det tidpunktet - inkludert M Gardener.
Jeg er lei meg hvis jeg har skuffet Dem.
Siden det unektelig foreligger et lik, må noen lyve.
Hvem?
Etter nøye overveielse, konluderte jeg med at det må ha vært Dem.
Madame Redfern.
Jeg...?
-Jeg har ikke løyet. -Jo da.
De svarte at De gikk fra Gull Cove fem på tolv-
-fordi De hørte middagssalutten da De vinket til Linda der nede.
Men siden M Brewster også var der, burde De ha nevnt ham.
Og da jeg påpekte for ham-
-at det faktum at han befant seg der ble fornektet av Linda,-
-angrep han henne når han i stedet kunne ha brukt Dem som vitne.
Han må ha sett Dem, men nevner det ikke. Svaret er innlysende.
De var nemlig ikke der.
-Men jeg vinket jo til Linda! -Det gjorde hun faktisk.
-Men det var ingen salutt? -Kanskje ikke...
-Klokken var nemlig ikke tolv! -Jeg så jo selv på klokken.
Klokken er veldig viktig. La oss gå tilbake til gårsdagen.
Jeg satt og spiste frokost på terrassen.
Da jeg tryllet for frøkenen, så jeg at hun ikke hadde klokke.
De hadde jo nettopp badet - noe hvem som helst kunne ha sett ovenfra.
Madame Redfern fortalte selv-
-at hun hadde vært ved Lindas rom for å høre om hun ville bli med,-
-men at hun ikke var der da.
Et fin sjanse til å lure seg inn og stille klokken fram 20 minutter.
Da Linda kort etterpå dukket opp, som De visste hun ville,-
-spurte De om hun ville bli med.
-Vil du bli med? -Gjerne!
Planen gikk ut på å få Linda til å gi Dem et falskt alibi.
-Det er bare løse gjetninger! -Men den eneste rimelige forklaringen.
Vær tålmodig, så skal jeg forklare akkurat hva som skjedde ved Gull Cove.
Mme Redfern så på klokken-
-hun hadde gjemt i ermet på kjolen som beskyttet mot solen.
Klokken var fem over halv tolv.
Hun spurte Linda hva klokken var, og hun sa selvfølgelig fem på tolv.
Da Linda gikk for å bade, stilte madame Redfern fram hennes klokke-
-og ropte henne så tilbake fordi hun hadde glemt badehetta.
Man kan lure på hvorfor hun brydde seg om en slik detalj.
Svaret er at salutten alltid skytes klokken tolv,-
-og hun ville ikke risikere at Linda skulle høre den.
Svømmer du rundt i havet med badehette på, så hører du ingenting.
Når madame Redfern er på toppen av klippen er klokken tjue på tolv.
Hun stopper for å vinke,-
-men mr Brewster er ikke å se, og ingen salutt kan høres.
Deretter springer madame Redfern fra Gull Cave til Ladder Bay.
Det tar henne høyst sju minutter.
Hun kommer dit kvart på tolv og får se madame Arlena vente på Patrick,-
-som jeg er overbevist om at hun hadde et stevnemøte med.
Plutselig får hun til sin forferdelse se Dem komme ned stigen.
De vet jo at jeg har høydeskrekk!
Bare fordi De spilte en scene for å få meg til å tro det.
Ute på terrassen i forgårs.
Da jeg pekte på alle som solte seg,-
-falt De plutselig mot meg og sa at De hadde høydeskrekk.
Det har hun også!
Hun bare lot som, for å ikke kunne mistenkes for å ha brukt stigen.
Men i går sto jeg selv og så ut fra klippekanten ovenfor Gull Cove,-
-og oppdaget da noe interessant.
For å ha kunnet vinke til Linda der nede,-
-må De ha stått helt ute på stupet.
Selv om jeg selv ikke lider av høydeskrekk ble jeg...nokså svimmel.
Hadde De virkelig hatt høydeskrekk, ville det vært helt umulig.
De klatret altså ned stigen...
Madame Arlena skulle akkurat gå da hun fikk øye på en liten grotte.
Hvordan kan jeg vite at hun har vært der?
I går fant jeg ikke bare den uekte diamanten sir Horace hadde lagt der,-
-men med min utmerkete luktesans-
-merket jeg ingen stank, men bare "En bris av havet",-
-som M Marshall sikkert vet var hennes yndlingsparfyme.
Men jeg foregriper hendelsene. Da De kom ned var Arlena borte.
Arlena! Hvor er du?
Jeg vet at du er her! Jeg vil snakke med deg.
Jeg kommer.
Hva vil du?
Nå får det være nok med tullball. Arlena ble kvalt!
Bruk øynene, så ser De at hennes hender er for små til å kvele noen!
Jeg er enig. Det var et stort hinder for min teori.
-Deres teori ble skutt i senk. -Du var jo ikke der engang!
Jeg så henne ligge der kvalt.
-Christine kan ikke ha gjort det. -De har helt rett.
Mordet ble begått av hennes mann - Patrick Redfern.
-Nå snakker De i ørska. -Han kan ikke heller ha gjort det!
Jeg var sammen med ham hele tiden, og vi så jo at hun lå der!
Det er nettopp det som er poenget.
En ung kvinne er veldig lik en annen.
To solbrente armer, to solbrente bein og litt badedrakt imellom.
Hva så De egentlig fra båten? De så hvordan den unge elskeren-
-bøyde seg ned over en solbrent kropp i Arlenas hvite badedrakt-
-og hennes røde hatt.
Som jeg påpekte her om dagen, ser alle like ut på stranden.
De har sluttet å være individer,-
-og er bare kjøttstykker som grilles i solen.
Ikke rart at de trodde at De så madame Marshalls døde kropp-
-da De i virkeligheten bare så en høyst levende Christine Redfern.
Det var derfor morderen måtte skjule offerets ansikt. Det var en annen.
Og hvem skulle vel hjelpe M Redfern om ikke hans egen kone?
Deretter var forestillingen over.
Mme Gardener dro etter hjelp.
Og hva tror De egentlig skjedde så snart De hadde forsvunnet?
Den døde fikk plutselig liv,-
-og løp fort inn i grotten for å ta av madame Arlenas badedrakt-
-som hun brukte da hun spilte død.
Teorien sprekker på ett punkt! Christine er jo helt likblek.
Hvordan kan jeg ha tatt feil av hennes bein og Arlenas?
Teorien sprekker ikke.
Bare tenk på madame Redferns mildt sagt underlige strandmundur.
Da jeg så henne i går, bar hun et veldig stort plagg-
-som dekket henne fra topp til tå.
Det forklares ikke av redsel for solen.
Hun bar plagget for å skjule at hun egentlig var brun som en nøtt under.
Da hun vel hadde fått på seg madame Arlenas badedrakt,-
-farget hun hender og hals-
-noe hun ikke hadde kunnet gjøre før...uten at Linda la merke til det.
Hun tok på seg øreringene,-
-løp ut på stranden,-
-la seg på Arlenas håndkle,-
-dekket over ansiktet med hatten-
-og ventet på sin manns og Deres ankomst.
Klar til å spille død.
Han gjorde sin jobb veldig bra-
-ved å komme dit i akkurat samme øyeblikk som salutten ble avfyrt.
Resten var enkelt. Hun skiftet igjen - klokken var nå fem over tolv.
Hun sa raskt farvel til sin mann.
Deretter løper hun raskt mot stien som førte til hotellet,-
-men aller først må hun kvitte seg med flasken med brunfarge.
Flasken ingen hadde kastet...
Hun slengte den over klippekanten,-
-men som dessverre ble sett av M Brewster som nesten ble truffet.
Hun kom til hotellet kvart over tolv.
Jeg tok selv tiden, men jeg løper av naturlige grunner ikke så fort...
Så tok madame Redfern den dusjen som ingen sa de hadde tatt,-
-...for å vaske bort brunfargen.
Hun skiftet til tennisklær og kom bare litt for sent.
Uskylden selv.
Det gremmer meg at jeg ikke gjennomskuet skuespillet før.
Men ikke engang jeg er perfekt...
De har hele tiden spilt små nøye innstuderte scener-
-som ingen kunne unngå å høre.
Hysteriske små sjalusiscener i nærheten av vidåpne vinduer.
Så fort jeg ser på en vakker kvinne, tror du at vi har et forhold!
De brukte enhver anledning til å framstå som svak og usporty,-
-og så redd solen at De alltid måtte bruke klær for å unngå blemmer.
En som alle skulle betrakte som en stakkars hjelpeløs, forlatt hustru.
Herren på sin side anstrengte seg for å vise alle forholdet sitt,-
-istedenfor å skjule det som de fleste ville ha gjort.
En utrolig ondskapsfull plan som ble gjennomført helt strålende.
Strålende. Men én ting har De ennå ikke forklart oss - motivet.
Hvorfor skulle jeg drepe Arlena? Jeg forgudet henne.
Utroskap er kanskje forkastelig, men definitivt ikke kriminelt.
De forgudet bare pengene hennes.
Spesielt den utsøkte diamanten hun hadde fått av sir Horace Blatt.
Latinlærere er ikke akkurat godt betalt.
De er ikke den sjarmøren De later som De er, bare en hensynsløs eventyrer-
-som ikke hadde noen betenkeligheter med å "låne" Arlenas diamant-
-og erstatte den med en kopi.
-For all del, bare fortsett. -Ja, høflighet er en del av rollen.
De visste at det ville bli oppdaget,-
-og måtte få vekk det eneste vitnet.
Kan man tenke seg et bedre sted enn en avsides øy-
-for å iscensette et sånt mord?
Tenk dere den mørke grotten der Arlena nå kommer til bevissthet,-
-og en trøstende M Patrick som bare venter på rett øyeblikk for å slå til.
Han tar strupetak. Hun kjemper imot.
Det var slutten for den stakkars lettlurte...vakre...
...og godtroende...Arlena Marshall.
Og det, mine damer og herrer,-
-er historien om mordet på Arlena Marshall.
Det eneste De ikke hadde forutsett var Hercule Poirots nærvær på øya.
-De er en strålende forteller. -For en enestående intrige!
En fantastisk fremføring. 9 på en skala fra 1 til 10.
Vi må trekke fra ett poeng for fullstendig mangel på bevis.
-Stemmer det...? -Har De virkelig ingen bevis?
Dessverre har han rett.
Jeg har ikke engang skyggen av bevis, selv om det foregikk sånn.
Vi trenger ikke å sitte her og bli fornærmet av denne skrullingen.
Nå går vi og pakker, kjære.
Får vi bare litt tid, skal vi nok finne ut hvordan De gjorde det.
Hvor var De da mordet ble begått?
De går fri, og diamanten har jeg ikke heller fått igjen. Stilig!
Så snilt av Dem å si adjø.
Farvel, kjære venner. Vi bryr oss ikke om å etterlate en ny adresse.
Har De ikke glemt noe?
-De har jo bare fornærmet oss. -Vi må faktisk betale.
De må ikke tro at vi er bedragere.
Jeg skriver ut en sjekk.
Selvfølgelig har De mistanke om at sjekken mangler dekning,-
-men dessverre må De nøye Dem med dette.
Vær så god. Jeg la på litt ekstra med tanke på alle ubehagelighetene.
Jeg vil bare påpeke én ting.
Den kjolen kler Dem virkelig ikke. Farvel.
Et øyeblikk, monsieur Ruber.
Monsieur Felix Ruber.
-Hvem faen er det...? -Enkemannen til Alice Ruber.
Hun ble kvalt for noen måneder siden.
Hennes forsikringsselskap ba meg undersøke saken.
I tilfelle hun døde, skulle mannen få en større sum penger.
Vi mistenkte alle en gærning,-
-fordi den mistenkte ektemannen hadde vanntett alibi.
Det ble påstått av en kvinnelig fotturist som fant den døde.
Men i går slo det meg at kveling, et uskyldig vitne, bytte av tid...
Kunne virkelig likhetene mellom sakene være en ren tilfeldighet?
Nei! Fotturisten var ingen andre enn madame Christine Redfern.
Monsieur Ruber befant seg på toget og passet på å bli lagt merke til.
Bigamisten Ruber dro så tilbake til den kona som var i live, mme Redfern.
De var smart nok til å ikke skrive Dem inn i hotellboka,-
-men signaturen på sjekken er bra nok.
Det er selvfølgelig ikke samme navn som da De løste inn livforsikringen.
Da brukte De navnet Felix Ruber, og her står det Patrick Redfern,-
-men håndskriften er unektelig den samme.
Herregud... !
De skulle aldri ha sagt at Guiseppe Verdi ble Joe Green på engelsk,-
-eller at De hadde undervist i latin.
Da slo det meg nemlig at latinens felix ruber blir redfern på engelsk.
Hercule Poirot lar seg ikke lure - ikke engang på et dødt språk.
Tror De virkelig at signaturer og ordleker vil holde som bevis?
Hvis De synes mine antakelser er vel fantastiske,-
-så vil sikkert bilder av en fotturist og en sørgende ektemann-
-holde for å få Dem hengt.
De vil bli arrestert for mordene på Alice Ruber og Arlena Marshall.
Men først vil jeg be Dem om en liten tjeneste...
Kan De ikke tenne den pipa som merkelig nok aldri har vært tent?
Ikke?
Så synd...
Som jeg trodde...
Vær forsiktig med hvem De gir diamanten til neste gang.
De er helt enestående!
Stakkars, tapre monsieur Poirot!
Kongen er veldig fornøyd med at alt ble oppklart.
Og dessuten så fort og diskré.
Han har derfor tildelt Dem Nysgjerrige Gudrun-ordnen.
-Av første grad! -Hvor mange finnes det...?